Bli hos meg, Sookie!
Sookie...
Drikk, Sookie! Kom igjen!
- Jeg skulle aldri latt deg bli med! - Hvorfor gjorde du det?
Varulv, hold kjeft, for svarte!
Kom igjen, drikk! Sookie...
- Hun drikker ikke. - Nei.
- Har hun puls engang? - Den er svak.
- Kan vi ikke gjøre noe annet? - Vi kan be.
En varulv og en vampyr... Hvem vil lytte?
Det vet jeg ikke.
- Han drepte Beverleen! - For et svin!
- Hvorfor i helvete tok du ham hit? - Han styres av meg nå.
- Fortell dem, du blonde. - Jeg er din.
- Så jævla fett! - Vask ansiktet.
- Jeg tilbød fred. Hvorfor avslo du? - Hold hverandres hender!
Vi må beskytte oss med et ritual mot vampyrene, så vi er trygge her.
Hold hender, sa jeg!
Alle her er nok enige om at ingen vil være med på dette.
- Er alle enige med henne? - Jeg er det, i hvert fall.
Ikke meg. Jeg ante ikke hva jeg ble med på, men digger at jeg er med.
- Bra, Roy! - Takk, Antonia.
Vil noen andre si noe?
Denne var stiftet til en lyktestolpe utenfor.
I morgen kveld går vi dit, og den blonde mannen blir med.
Slik at hele verden får se hva vampyrer er i stand til...
Og hva vi kan gjøre mot dem.
- Marnie... - Jeg heter Antonia!
- Kjære vene! - Vær så snill...
Jeg trygler til deg, jeg har barn.
- Ingen forlater rommet! - Hva skjer da?
Prøv, så får du se.
Sookie.
Du overlevde.
Hvor er Eric?
- Sookie, du ble skutt. - Hvor er han?
De leter etter ham. Nå som du er bedre, blir jeg med og leter.
Er det bare jeg som syns dette er sinnssykt? Du døde nesten!
- Pga. de jævla huggtenna, igjen! - Hvert minutt vi ikke leter...
Jeg er ferdig her. Jeg går.
Bill. Takk for blodet.
Når som helst.
Sovnet hun omsider?
Gå du, Sam. Dette er ikke ditt problem.
- Hva om jeg vil det skal være det? - Ingen legge seg ut med Marcus.
Var det derfor Emma ikke sovnet? Er hun redd han skal komme tilbake?
Er du redd for det? Jeg skal ingensteds.
Det blir verre for alle om han kommer mens du er her.
- Da stikker vi. - Nei.
Jeg prøver å lære Emma at ikke flykte fra problemer.
Jeg mente bare at vi tre kan dra på telttur.
Vi kan begi oss ut i naturen. Det stikk motsatte av å flykte.
- Nei, jeg vil ikke vekke Emma. - Bær henne til bilen.
Hun vil våkne til frokost ved leirbålet.
Står det om plassen, eier jeg faktisk flere telt.
- Jaså? - Ja, en skikkelig storkar.
Ok.
Så da dro jeg hjem til Jason.
Kanskje han kunne forstå hvordan jeg har det.
Men han kastet meg også ut. Det var mitt livs verste dag!
Skulle ønske jeg var død! Men jeg er jo død, og det gjør ingen forskjell.
Iblant har jeg faktisk ønsket å sette karrieren på vent og bli en skaper.
Men timene med deg har fjernet all tvil for alltid.
- Du er stikk motsatt på tv. - Takk.
- Nan. - Det var best at jeg gjemte meg her.
Toleransefestivalen begynner jo så tidlig i morgen kveld.
Og jeg så deg på nyhetene. Du var god. Midt i begivenhetenes sentrum.
Og hva er så disse begivenhetene, herre konge?
Hva har du gått og forkludret nå?
Jeg tør knapt å spørre, men for å unngå overraskelser...
- Er det noe mer jeg bør vite? - Bare at Northman er borte.
Hva?! Hvordan? Du skulle jo gi ham Den sanne døden.
- Jeg skiftet mening. - Maken til besluttsom leder...
Vi får avlyse det i morgen.
- Eric styres kanskje av Antonia nå. - Ikke snakk om at vi avlyser.
Hvorfor er festivalen så viktig at du kan sette liv på spill...
- Det er fraksjoner i... - Hva da? Vampyrforbundet? Ledelsen?
I dette øyeblikk står crew fra CNN, VTV, Fox News-
- og bloggere fra hele landet og venter utenfor hotellet.
- Hva skal jeg si til dem? - Skyld på heksene.
- Ikke første gang i USAs historie. - Jeg trodde det var umulig.
Men du får meg til å savne dronning Sophie-Ann.
- Hva faen, Bill? Hvordan kunne du? - Det var din feil!
- Jeg er ikke ansvarlig for... - Og der har vi problemet!
Alle ser klart, utenom deg. Du er blind for alt utenom overskrifter.
- Bare våg å gjenta det ulenket... - Jeg har sagt det hele tiden!
Øk vaktholdet om nødvendig.
Men Toleransefestivalen i morgen avholdes som planlagt.
Og foran kameraene skal du se jævla feststemt og tolerant ut!
Er det forstått?
Fullt og helt.
Nå er vi hjemme, lille venn.
Nå er vi hjemme, lillegutt. Nå er vi hjemme...
- Lafayette? - Ut av mitt hus. Ut av mitt hus!
Dette er ikke ditt hus! Ungen er ikke heller din.
- Det er ungen min. Ut herfra! - Hva i helvete, Lafayette?!
Du er ungen min...
- Det var sikkert faren som tok ham! - Arlene?
Er det ikke faren som står der?
Ikke behandle oss som forbrytere! Vi stjal ikke vårt eget barn!
Jeg vil bare ha klarhet i det, så vi vet hvor vi skal lete.
Hørte du, Terry? For noen amatører! Vi får lete selv!
- Kan han være her? - Slutt å flytte på ting!
- De jævlene tok våpenet mitt! - De tok sønnen min.
- Betjent Jason Stackhouse. - Det er meg, J.
Lafayette gikk akkurat ut fra meg med Arlenes unge, ei dokke og en pistol.
- Hoyt vet hvor ungen er. - Jeg visste at han var tvilsom.
Vi hadde en sånn i troppen min. Diger og gal...
- Lafayette skjøt ham nesten. - Med min pistol?!
Og han løp uten bukser, sa Hoyt. Vi må finne bukser.
- Vi har ikke tid! - Det går fort. Jeg vil ikke se sånt.
- Jeg blir med deg. - Nei! Absolutt ikke.
Terry. Arlene?
- Det er ungen min. - Ungen vår...
Hva...? Det er jo dag nå.
- Sookie. - Bill?
- Hva gjør du her? - Spør Sookie. Det er hennes drøm.
- Sookie? - Jeg vet ingenting.
Visst gjør du det. Fortell ham at du aldri sluttet å elske meg.
- Er det sant? - Hva?! Kan alle høre alle nå?
- Er det sant? - Ja, men det er ikke min feil.
- Han ga meg blodet sitt. - Og hvem ga deg hans?
- Sookie er min! - Slutt, Eric!
- Pisspreik, hun er min! - Dere får ikke slåss om meg!
- Jeg er ti ganger din alder. - Og jeg elsker henne 20 ganger mer.
Slutt nå, for svarte!
Takk.
Dette er min drøm, så klapp igjen, begge to, og hør på meg.
Hva venter dere på?
Pell dere inn i stuen. Vi må faktisk prate.
"Sam. Jeg kom for å ta farvel, men du var ikke her."
"Så nå skriver jeg i stedet."
"Jeg dreit meg ut"...
- Er Sam Merlotte her? - Hvem spør?
- Marcus. - Og mer?
- Han vet hvem jeg er. - Nei, Marcus "Han-vet-hvem-jeg-er".
- Hvem er du? - Broren hans.
Det var som bare! Hamskifterens bror er samme ulla.
Ja, da så. Gi ham dette.
Jeg venter ham i kveld. Si at han har å komme.
- Ellers får han et større problem. - Det skal jeg gjøre.
- Er gjerningsmannen der fortsatt? - Ja.
- Tok dere med bukser? - Ja, Andy har dem.
- Buksene! - Jeg glemte dem.
- Du skulle jo hente dem. - Dette gjelder faktisk en slektning!
- Pass deg. - Lafayette!
Er du der inne, Lafayette? Men for svingende...
- Sheriff Bellefleur her. - Du høres ut som en hvit mann!
- Du vet godt at jeg er hvit. - Jeg åpner ikke for noen hvit mann!
Åpne, ditt rasistrasshøl, ellers åpner jeg den for deg!
- Andy...? - Hører du meg?
- Boka sier: "Løs opp situasjonen." - Ikke faen!
Situasjonen floket seg da transen brøt seg inn hos meg!
Lafayette Reynolds. På vegne av Louisiana og selveste forpulte Jesus:
Klar eller ei, her kommer jeg!
Ikke tenk tanken engang, Lafayette. Det blir ingen skyting.
- Slipp våpenet. Gi meg barnet. - Ut av mitt hus!
Men for faen!
Helvete, da!
- Dæsken døtte! Hvordan gikk det? - Du ga ham overtaket, Stackhouse!
Skulle jeg skyte ham med ungen i armene?
- Hva? Dere skulle jo ikke komme! - Stikk! Jeg har nok av kuler!
- Hvorfor gjør du dette, Lafayette? - Jeg heter Mavis.
- Han har mista vettet. - Jeg går inn.
Det kan jeg ikke la deg gjøre.
- Hva i...?! - Vi takler dette.
- Slipp meg! Jeg vil inn! - Du skal ingensteds.
Du er bare misunnelig på kona og ungen min, for du står helt alene!
Hvordan ble du så inn i granskauen sterk?
Kom hit, kaninen!
Gårsdagen traumer er visst alt glemt.
- Må jeg si det høyt, Sam? - Ja, jeg er en svak mann.
Du hadde rett. Dette var en kjempegod idé. Du er best.
Vi hadde en kanin på skolen. Hun lot oss holde henne.
Men naturkaninene bare løper sin vei.
Fordi de er smarte og må ha mosjon. Skolekaniner er tjukke og late.
- Vi sier ikke "tjukk". - Beklager.
Håper jeg blir hamskifter, og ikke varulv.
Hvorfor tenker du sånn?
For blir jeg hamskifter, kan jeg bli en kanin og klappe meg selv.
Det du ender opp som, er det du var ment å være. Og du er perfekt.
Du er så alvorlig! Jeg ville bare klappe en kanin.
- Jeg skal fange den kaninen. - J.
Straks tilbake. Kom, lille venn...
- Han er så søt! - Ja, ikke sant?
Jeg kunne drømt om å svømme med delfiner, spise pai uten å bli feit,-
- men her er jeg med dere to. Det må bety noe.
Jeg er redd for å spørre hva det kan være.
- Jeg er nok forelsket i dere begge. - Nei, du er ikke sånn.
Jeg har alltid vært en sjenert, flink liten jente-
- som ikke tør å tenke nytt, særlig når det gjelder kjærlighet og sex.
Men fra og med nå vil jeg glemme den lille jenta.
- Hva foreslår du? - At jeg kan elske dere begge.
At jeg ikke må tilhøre noen.
Jeg foreslår at dere to...blir mine.
Jeg er kongen av Louisiana. Jeg deler ikke.
Dere er faktisk vampyrer. Skal dere være prektige, nå?
Og dette er dobbeltmoral!
To damer og en mann er greit, selv om de knapt kjenner hverandre.
Men om en kvinne vil forføre to menn-
- som hun er stormforelsket i, får plutselig alle spader.
Det jeg sier, er at jeg elsker dere. Begge to.
Og jeg ber dere elske meg tilbake, sammen.
Det blir enten dere begge, eller ingen i det hele tatt.
Dere får si ja eller nei.
En dråpe av gangen, ok? Dette er noe helt annet.
Har du drukket fersk V? Presset deg mot kald vampyrhud og sugd?
- Nei, for helvete. - Men det har jeg. Så ikke vær kjip!
Bare pust, nå.
Det er ikke på ekte. Det går over.
- Du tar ledelsen nå. - Ditt første vettuge valg i dag.
- Hva i helvete gjør du her?! - Det var jeg som ringte ham.
- Hvorfor gjør han dette? - Ingen anelse.
Du, kom hit!
Jeg har en hypotese. Når dere kler dere ut for hverandre,-
- vil Lafayette være en kvinne som heter Mavis da?
Jeg skal glemme at du sa det. Nå går jeg inn.
- Det strider mot boka! - Skal du skyte meg, da?
Vi går i echelon-formasjon. Kommer jeg fra flanken...
Jeg er sykepleier, og aner ikke hva du sa nå. Men jeg går alene.
- Men om jeg går inn... - Nei! Bli her, la ham gå inn.
- Men for helvete! - Han er bare sykepleier.
- Lafayette? - Hvem har du med deg?
- Hva heter du? Heter du Mavis? - Hva vil du?
Jeg vil bare hjelpe deg. Og jeg tror jeg kan.
- Jeg er en brujo. Jeg utøver magi. - Jeg har all magien jeg trenger.
- Beklager, men han er ikke ungen din. - Løgner! Vil du stjele ungen min?
Hun som gråter der ute er moren. Du brøt deg inn og stjal ham!
- Jeg kunne aldri stjele noens unge! - Jeg vet det.
Jeg tror du ble utsatt for noe, noe du ikke har forsonet deg med.
- Og det tar knekken på deg. - Er jeg død?
Nei, men ånden din ville tilbake. Og siden typen min er medium,-
- tok du over kroppen hans. - "Typen"?
Nei! Hvordan kunne jeg lagd ungen med denne?
Du gjorde ikke det.
Åh, lille gutten min...
Er han død?
- Nei! - Jeg er fryktelig lei for det, Mavis.
Jeg vil bare holde ham. Bare en siste gang.
Har du slik magi i deg?
Vi kan prøve.
Men finner dere mr Northman, få kong Bill til å ringe meg eller noe.
Hei, Sookie!
Håper du liker blomster.
Kom inn.
Alcide er den første og eneste mannen jeg har elsket.
Om man ikke teller med Coot. Og det skulle jeg gjerne sluppet.
Så da jeg så Alcide med deg, og hvor øm han var mot deg...
Debbie. Jeg forstår meg på sjalusi, men du prøvde å drepe meg.
- Sånt glemmer man ikke. - Det er ikke det jeg vil.
Jeg vet du er i trøbbel. Jeg vil bare hjelpe.
- Sa Alcide at jeg var i trøbbel? - Unødig. Han hadde ditt blod på seg.
- Hvordan vet du at blodet var mitt? - Jeg husket lukten.
Jeg vil ikke bli bestevenner. I så fall var jeg gal, og det er jeg ikke.
Men kan vi ikke prøve å forbedre ting, litt av gangen?
- Ikke si noe! La meg lytte. - Hva da?
"Jeg elsker Alcide. Hvorfor tror hun meg ikke? Jeg vil jo bare hjelpe."
- Ok. Jeg tror deg. - Gjør du?
- Ja. - Ok. Bra!
Alcide sa du ser det som en forbannelse, å være som du er.
Jeg skulle gjerne visst hva folk tenker iblant.
Han elsker deg. Det gjør han virkelig.
Takk.
Vil du hjelpe meg? For jeg trenger virkelig hjelp.
Vær så snill, jeg vil bare holde ham en siste gang!
- Fortell det siste du husker. - Vi var utendørs og kranglet.
Jeg ville se ungen min! Jeg ville holde ham, men det fikk jeg ikke.
Jeg fulgte etter ham inn i huset. Hvorfor får jeg ikke holde ham?
Og så sa han det...
"Det er fordi jeg alt har begravd ham, vennen."
Han hadde alt begravd ungen min... Jeg vil ikke gjenoppleve dette!
- Jeg vil bare vite hvor ungen min er. - Det er derfor du må gjenoppleve det.
Mr Virgil gikk inn på kjøkkenet.
Han sto ved oppvaskbenken. Han nektet å se på meg.
Så jeg ville tvinge ham til å se på meg!
- Så var den inni meg. - Hva da?
Kniven. Så falt jeg sammen, svevde oppover og så meg selv dø.
- Hva skjedde så? - Han begynte å grave.
Jeg holdt ikke ut lenger, så jeg dro min vei.
- Hvor gravde han? - Der ute, under treet.
- Ikke skyt! Vi kommer ut. - Mikey...
- Skyt ham nå, Stackhouse! - Jeg har ikke pistolen engang, Andy.
Faen, faen, faen!
Her er han.
- Jeg er så inderlig lei for det. - Sånt skjer.
- Vi elsker deg for det, Lafayette. - Jeg heter Mavis.
Lille gutten min! Alt vil bli bra.
Det du sa om at jeg får stige i gradene...
- Jeg er med. - Hva forandret seg siden sist?
- Ærlig, eller skal jeg kysse ringen? - Alltid ærlighet - det varer lengst.
- Det er viktig for Debbie. - Er det alt?
Det som er viktig for Debbie, er viktig for meg, især nå.
Jeg mener alvor. Hva du enn trenger, så stiller jeg opp.
Vet du hva jeg kaller en fyr som setter kvinnen han elsker først?
- Hva da? - En mann.
Skål for Shreveport.
- Planer for i kveld? - Ingen i det hele tatt.
Jeg har jo pratet om kona mi før. Vi er separert, og har det tøft.
- Nå erstatter en jævla 'skifter meg. - For noe dritt...
Ikke sant? Vel, svinet stikker innom senere og slår av en prat.
- Fint om du er her da. - Jeg banker ingen på vegne av andre.
Det er ikke det jeg ber om.
Jeg vil bare formidle at jeg kan skade ham om jeg må.
Du er jo 2 m høy og bredere enn en låvedør,-
- så kanskje han hører bedre etter om du står bak meg.
Skål for å formidle faenskap.
Jeg er virkelig lei for det, Stackhouse.
Det blåser jeg i, for jeg har hørt det der før. Altfor ofte!
Slå på billyktene i stedet, for vi ser ikke en dritt der nede.
- Jeg tror jeg fant noe. - Hva da?
- Jeg vet ikke. - Kan det være ham?
Det er nok dere begge.
Tiden er inne. Du fant ham og fikk holde ham.
- Nå vil jeg ha tilbake Lafayette. - Hvor skal jeg ta veien?
Det får ikke vi vite.
- Det var som barer! - Milde himmel... Et mirakel!
Monsieur Lafayette.
- Takk for alt. - Det går bra, tøyta mi.
- Vi har stengt. - Jeg vet hva dere kjemper mot.
Og hvem dere kjemper mot.
Vi har stengt, sa jeg.
Jeg representerer Shreveports varulver.
Vi vil gi vår fulle støtte til din rettferdige sak.
Fortell, min unge dame. Hva er det du tilbyr?
Støtte. Rå styrke.
- Vi hater vampyrene like mye. - Det tviler jeg på.
- Eric! - Sookie.
- Kom, du må ut herfra! - Du bør dra.
Hun styrer deg. Hva vil hun tvinge deg til å gjøre?
- Drepe kongen. - Drepe kongen? Bill?!
For helvete, Sookie! Hvor tett kan man være?
Jeg vet ikke stort om varulver, men de vil forbli ukjente.
- Hvorfor trer dere frem nå? - Jeg sa jo det.
Den gode saken din og sånn... Sookie Stackhouse!
- Telepaten? - Ja, hun hjelper vampyrer.
Jeg tok henne med til deg.
Tara! Ikke skyt, vi kan ha bruk for henne.
- Ok. - Slipp pistolen!
- Skyt henne! - Ta det rolig, Roy!
Du har gjort mye teit, men dette var toppen av kransekaka.
Hører du etter, engang?
Alle er gisler her. Bill er på hotell Dorcester. Angrip meg nå!
Nei, nei!
Beklager, Antonia! Men hun angrep meg, alle så det!
Forpulte varulv!
- Debbie! - Faen heller...
- Jeg ble så urolig. - Shreveport, Dorcester. Nå!
- Mr Northman, på tide å dra av sted. - Ja, Antonia.
- Roy, du blir med. - Ja!
Og dere andre blir her!
Jeg vil ikke være med! Jeg ble wicca for å gjøre mamma og pappa forbanna.
La oss pelle oss til helvete vekk herfra.
- Hvordan gikk det? - Ta på døra!
Jeg gjør jo det!
Jeg setter livet på spill i kveld så alle i vårt fantastiske land-
- skal få se Shreveports store oppvisning av vampyrfaenskap.
TOLERANSE
Jeg grunnla LAs Levende Døde-avdeling etter et møte med en vampyr:
Min storesøster, Julie Watney.
Da jeg var tolv og hun nitten, forsvant Julie.
Hun var borte. Inntil for tre år siden, da vampyrer kom ut av kista.
Familien spiste søndagsmiddag da det ringte på døra.
Det var Julie som lurte på om hun fikk se på mens vi spiste.
- Er vi de eneste vampyrene her? - Ja, utenom søsteren hennes.
Hvordan kan du hedre de levende døde uten noen levende døde?
- En borgerrettskampanje uten svarte? - Afroamerikanere, heter det.
Kanskje hadde ikke demonstrasjonene blitt slike blodbad uten dem.
Vampyrene ga oss tilbake Julie, og det er et rent mirakel.
Så gi en stor applaus til min søster og vår families mirakel:
Frøken Julie Watney!
Flytt deg.
Ser du? Nå er alt som nytt.
Ja, bortsett fra karmen og kulehullene all elendigheten, så.
Ikke vær bitter! Hoyt, vi bevitnet et mirakel i kveld.
- Er denne din? - Nei, den skal i monsteresken.
- "Monsteresken"? - Ja, tingene hennes.
Hun er ikke et monster. Iblant funker det ikke, bare.
Jeg ga henne mitt hjerte, min sjel og mitt liv.
Og hva fikk jeg til gjengjeld? Disse. Mer fikk jeg ikke.
Ta monstrets CD, legg den i monsteresken og gi den til henne.
- Skal jeg gi henne den? - Ja, kjører innom Bill på hjemveien.
Men jeg burde ikke blande meg inn. Så...
Du er min aller beste venn. Angår det ikke deg, hvem angår det da?
Jeg vil aldri mer møte henne.
Hallo der...
Har hun sovnet alt?
- Hva vil du? - Jeg heter Sam Merlotte.
- Er Marcus her? - Vi har ventet på deg.
Bra du kom. Nate satte 50 dollar på at du feiget ut.
- Ganske teit å satse mot meg, Nate. - Nå ja...
- Hva vil du? - Slutt å knulle kona mi!
- Hun er ikke kona di lenger. - Vi prøver å løse ting!
Man kan ikke slutte å knulle noen om man aldri knullet dem.
Å knulle en annens kone er en ting.
- Men å se ham i øynene og ljuge... - Jeg lyver ikke!
Jeg har aldri rørt henne.
Men broder'n, derimot... Han har rundpult henne.
Og han sa hun var deilig også.
- Skulle jeg ikke satse mot deg? - Stans dette nå, Marcus!
- Marcus! Du lovte! - Men han var rappkjefta!
Se på ham!
Herregud... Det der er ikke Merlotte, det er broren hans.
Faen! Få ham ut herfra.
Kom igjen, Debbie! Til ram varulv å være, kjører du som ei jente.
Dagens medielandskap styres av statistikk.
Og dessverre trekker folk som Russell Edgington seerne. Men fakta er fakta.
Selv om fakta sjelden tas hensyn til. Så la oss se an noen fakta.
Lovbrudd mot vampyrer har også gått ned med nesten 20 prosent.
Dere fikk meg. Jeg gir opp.
Dette er knall!
...og jeg deler deres tro.
Jason.
- Hvor er vaktene? - På et hotell. Hva gjør du her?
Denne esken er til deg. Det er alle sakene dine.
Hoyt sa...at du skulle få dem tilbake.
- Sa han det sånn? - Ørlite omskrevet, kanskje.
- Jessie, hvordan går det med deg? - Det går bra.
Om du noen gang trenger å prate...
Vil du komme inn, kanskje?
- Det er neppe noen god idé. - Ok.
Så...
- Jeg får vel gå. - Ok.
Takk!
- Skal jeg bli med deg inn? - Nei. Dra hjem til Alcide, du.
Nå kommer en av Louisianas mest sjenerøse velgjørere.
Entreprenøren og filantropen mr William Compton!
Får du puste? Det klarer ikke jeg.
Takk skal dere ha, mine damer og herrer.
For en vidunderlig aften, for et vidunderlig formål.
Men misforstå ikke, det er fortsatt mye som gjenstår.
Historien har vist oss-
- at krig kan engasjere langt fler enn det freden kan.
At et budskap om hat kan forføre følsomme sinn langt enklere-
- enn et budskap om kjærlighet.
- Så vi må være vaktsomme. - Bill!
- Sookie? - Men for helvete...
De kommer, Bill! Løp!